ÜLITARK RÜNT
Mihhail Saltõkov-Ðtðedrini muinasjutu ainetel
Elas kord rünt.
Tema isa ja ema olid targad
ja noorel ründil oli geeniuse mõistus.
Ta hakkas järele mõtlema ja märkas,
et kuhu ka vaatad, igal pool saad lüüa.
Ümberringi ujuvad vaid suured kalad
ja tema on kõigist väiksem.
Iga kala võib ta alla neelata,
aga tema ei saa kedagi alla neelata.
Pealegi ei mõista ta, miks neelata!
Aga elu on ümberringi ilus ja imeline.
Nii imeline, et hetketi tundub see uskumatu.
Jumal tänatud, tundub, et olen elus,
ühmatas rünt endamisi ja otsustas kaevata uru.
Millist hirmu ta tundis, kui kuulis:
Tea, pojake,
elu ära elada
pole meelakkumine.
Vaata ette!
Rünt oli rahul sellega, et oli salakavalaid vaenlasi võitnud ja ellu jäänud.
Ja ta nägi meelisklevat unenägu.
Rünt tõmbas hinge ja otsustas nii:
päeval istub ta urus,
öösel, kui kõik magavad, käib väljas.
Järsku tahtis ta kohe hirmsasti
võtta kätte ja ujuda kogu jõge pidi.
Tänu jumalale, ilmselt jäin ellu!
Aga mis saab homsest?
Nõnda siis rünt ei abiellunudki, ega saanud lapsi,
ehki tema isal oli suur perekond.
Aga ründil oli selle kohta oma nägemus:
nendel aegadel oli naljaasi ära elada,
siis olid haugid lahkemad
ja ahvenad ei hoolinud praadimisest, aga nüüd,
kui jõed on tühjaks püütud,
on ka rünt hinnas.
Pole aega perele mõelda, saaks vaid ise ära elatud.
See väike rünt oli väga kannatlik,
aga kui julguse kokku võttis, kus siis alles käratas kurjategijatele:
kunas lõppude lõpuks saab rünt piisavalt toitu?
Niiviisi võib ju ründisugu alla käia.
Kui kõik nii elaksid, nagu see ülitark rünt,
oleks jões vaikus.
Ja nüüd sai ülitark rünt suurepäraselt aru,
et elada tuleb nii, et sind keegi ei märkaks.
Nii elaski ta rohkem kui saja aastaseks.
Polnud tal sõpru, ega sugulasi,
ei külastanud kedagi ega käidud tema juures.
Rünt juurdles oma terava aruga ja mõtles:
tänu jumalale suren ma loomulikku surma,
nii nagu surid ema ja isa.
Ja nägi ta oma viimast unenägu.
See on teile tähelepandamatu ja targa elu eest,
ütles haug.
Ja kaua veel helisesid need sõnad ründi peas.
Millised olid tema rõõmud? Lohutas ta kedagi?
Andis ta kellelegi head nõu?
Kellele ütles mõne hea sõna?
Kes mäletab, et ta üldse olemas oli?
Jutustas Pastella